Skal du med?
- Undskyld... - Vent lige lidt.
- Hvis De vil udfylde skemaet. - Nej, jeg er dr. Forster.
- Du har 22 patienter på din runde. - 22!
Rolig morgen. Er der noget, så bip mig.
De medicinstuderende går dig til hånde.
Hvorfor er han ikke til scanning?
- Portøren kan først om fire timer. - Så kan han være død! Kør ham derop.
Til højre, til venstre, op til 2. sal, følg skiltene og skynd dig tilbage.
Dr. Kly...
- Kører De mig et sted hen? - Det håber jeg. Hvordan har De det?
- Klarer jeg den? - Ja, De gør.
Alex! Jeg har lavet spinattærte! Der er dejlig varmt i traileren.
Jeg har ikke tid!
Her er hundekoldt! Nu må du ikke blive syg!
Jeg bliver aldrig syg.
Og du har købt hus uden at sige noget!
- Har jeg ikke sagt det? - Vent!
- Hvor? - Et stykke oppe langs kysten.
Langs kysten? Dér er ingen huse! Mener du det, der står på pæle?
- Klarer du den? - Ja! Er du skør?
Hvad vil du med det hus, Alex?
- Det er lavet af glas. Man kan se alt! - Mona...
Se at få dig et par støvler.
- 430... - Er du faret vild?
Det tager tid at få overblik. Jeg hedder Madhvi.
Forkert etage! Hvor har du været i turnus?
Et lokalhospital oppe nordpå.
Kære nye lejer. Velkommen.
Jeg håber, du bliver lige så glad for at bo her, som jeg har været.
Jeg har meldt adresseændring, men man kan aldrig vide -
- så hvis noget slipper igennem, vil du så videresende det?
Det vil jeg sætte pris på. Min nye adresse står nederst.
På forhånd tak. P.S...
"Undskyld hundepoterne foran. De var der, da jeg flyttede ind.
Det samme gælder kassen på loftet."
Hundepoterne? Hvad pokker mener hun?
Hej, min tøs.
Ordne lyset.
Skaffe hundemad...
Skaffe menneskemad.
Kom her!
15 grader på Valentins Dag. Det kan ikke være Chicago.
De siger, det er global opvarmning. Isbjergene smelter.
Jorden vil blive dækket af hav. Gudskelov er vi døde til den tid.
- Hvad er det? - Ikke noget. En af din fars bøger.
Dostojevskij?
Den handler om en fyr, der brækker halsen på en kvinde med en økse -
- og indtil videre bare går rundt og fortryder det.
- Det her er lækkert. - Er det?
Superlækkert!
Hvad tænker du på?
Ikke noget.
Det var svært, da din far døde. Det er det stadig.
Når jeg sidder med hans bøger, føles det, som om han er hos mig -
- fordi han har været på de samme sider og har læst de samme ord.
En ambulance til Daley Plaza. En mand er blevet ramt af en bus.
Bliv på fortovet!
Jeg vil gerne have gravet ud til fundamentet på nr. 17 i dag.
Jeg ved godt, du stadig er grøn...
Jeg kan først have nr. 17 klar om en uge!
Du kan godt spare dig, Mulhern. Frigør Clemens og Rodriquez.
Gravemaskinen på nr. 14 er ledig -
- og få fat i fire-fem af dem, der lopper den af på nr. 7 og 10.
Paulie, Carlos, Frank, Danny og ham den høje?
- Rafael. - Lad os komme i sving.
Jeg har hørt om Daley Plaza.
- De sagde, du kæmpede for manden. - Ja, jeg gik til den.
Kate, jeg vil sige det samme til dig som til alle andre unge læger.
Forhåbentlig vil du som den første høre efter.
På din fridag skal du køre langt væk herfra.
Tag ud til et sted, hvor du føler dig hjemme.
Kære miss Forster. Jeg fik dit brev, men der må være sket en fejltagelse.
Så vidt jeg ved, har søhuset stået tomt i flere år.
Var dit brev tiltænkt Sandburg-huset længere nede...
"...for ingen har boet her i årevis -
- men det med hundepoterne gør mig nysgerrig."
Kære mr. Wyler, Jeg lover dig, at jeg aldrig har boet i Sandburg-hytten.
En hytte bør ikke være over 558 kvadratmeter.
En gang til: Jeg har boet i søhuset og er nu flyttet.
Nu bor jeg på North Racine nr. 1620 i Chicago.
Du må gerne videresende min post.
Nå ja... for resten skriver vi 2006.
Spørg hvem som helst.
2006?
Hvad mener hun med 2006?
Godmorgen, mr. Wyler.
- Mr. Wyler... - Far.
Jeg har hentet inspiration i en metafor for fugaen, sløjfen...
To timer på pinebænken!
Sådan en sadistisk og ufattelig bitter, gammel mand.
Overdriver du ikke lidt nu?
Hvor skal du hen?
Er der virkelig stadig liv i den der?
- Du ligner lort. - Jeg har også savnet dig.
Glem ham.
- Boligblokke... - "Rivierabyen"!
Jeg vender tilbage efter fire år, og så skal jeg høre på det her.
Min lillebror leger Frank Lloyd Skidtvigtig.
Far holder dig som gidsel i sin lille mytefabrik.
Du har ikke bygget så meget som et hamsterbur.
Jeg er i gang med at udvikle et hamsterburprojekt.
- Præfabrikeret, intet fundament... - Det er det, jeg mener!
Du har jo visioner!
Derfor skal du også vide, at jeg har købt et hus.
- Hvor? - Ved søen.
- Så tjener du alligevel noget. - Det er en misligholdt rønne.
Du har et forfaldent søhus...
En god grund til at sælge ud og blive selvfed entreprenør.
- Og så har jeg fået hund. - En hund?
Den dukkede lige pludselig op ud af det blå.
- Hvad laver vi her? - Jeg skal aflevere et brev i nærheden.
North Racine 1620.
Her er jo ikke noget. Skal du møde nogen? Bor der nogen her?
North Racine 1620 Luksuslejligheder under opførelse
- Det troede jeg. - Skal vi ringe på?
Kære miss Forster. Jeg var på North Racine 1620 -
- men det er kun en byggeplads.
Det ligner et rart sted, men først om halvandet år.
Hvad har jeg overset?
Er det den forkerte adresse? For datoen var forkert.
Jeg gider ikke det her pjat.
Hvis du virkelig befinder dig i år 2004...
...så var dig.
Husker du den dag? Da var du ikke glad.
Husker du det?
Udmærket, kære ukendte penneven...
Hvis du er, hvor du mener, du er -
- får du brug for det her.
En pludselig snestorm det forår gav alle snue.
Masser af hvile og væske på lægens ordre.
Sne... Helt ærligt.
Så er der serveret.
Kan det være muligt?
Hvorfor ikke?
Jackie?
Jack. Kom så, tøs.
"Det er umuligt, det ved jeg, men det sker."
Hvor jeg er?
"Søhuset."
Som du ser, er jeg også her -
- og jeg gider ikke flere julelege, så jeg smutter!
Måske skulle vi lære hinanden at kende.
Jeg er læge og lever for at kurere syge. Jeg prøver i det mindste.
Jeg er arkitekt. Mit nuværende projekt er måske ikke min drøm -
- men det gør, at jeg kan være her, og det er nok for mig.
Men hvis du arbejder i Chicago nu, hvor var du så før?
I min tid?
For to år siden arbejdede jeg på en medicinsk afdeling i Madison.
Fortæl om fremtiden. Hvordan er der i 2006?
Verden ligner stort set sig selv.
Vi går i sølvfarvede heldragter og har flyvende biler -
- og ingen taler sammen, for vi har lært telepati -
- men du skal vide, dér i fortiden, at ikke meget har ændret sig.
Hvad fortiden angår, har jeg tænkt på de poter...
- Hvordan er det muligt? - Jeg tror, vi har den samme hund.
Tror du? Hvordan er din?
Min er 8 år gammel i min tid, 6 år i din.
Hun er mager, har triste øjne, snorker -
- og sover som et menneske. Sjovt nok kalder jeg hende Jack.
Hej, Jack!
Hej... Hvad laver du? Du skal sove.
- Gifter hun sig med ham? - Hvad tror du?
Det ved jeg ikke. Han er ret gammel.
Så gammel er han heller ikke.
Min mors sidste kæreste var skaldet. Han var sød, men de blev ikke gift.
Der er altid noget bedre i vente rundt om hjørnet.
Det siger hun.
Måske skulle damen også gøre det, vente på, at noget bedre dukker op.
Men hun risikerer at komme til at vente hele livet.
Undskyld, jeg ikke har skrevet.
Det har været en lang uge med nattevagter.
Dejligt at høre, du ikke har opgivet mig.
Du er min eneste forbindelse til fremtiden.
Lad os tale om ting, vi holder af.
Okay... Læse klassikere for Jack.
- Hvem hører han helst? - Dostojevskij.
Byen er mit et og alt, når lyset er så klart -
- at detaljer træder tydeligt frem på mine yndlingshuse.
Gå en tur med mig på lørdag. Lad mig vise dig rundt.
Du er skør. Hvorfor al den ulejlighed for min skyld?
Det er ingen ulejlighed. Det er sommer.
Godt, nu er det din tur. Yndlingsting?
Hvor skal jeg dog begynde?
Når jeg kan lugte blomster, før jeg ser dem.
Når det begynder at regne, netop som skovturen ender.
Og jeg elsker duften af Jacks poter.
Du har ikke glemt din mand, vel?
Selvfølgelig elsker jeg min mand, der også er læge.
- Plastikkirurg for små husdyr. - Godt! Jeg er også gift.
Jeg har otte børn, og ingen ligner mig.
- Det bekymrer mig, Kate. - Det forstår jeg.
- Jeg er single. - Det er jeg også.
- Nr. 27! - Hun er en perle.
Min far sagde, hun var bedstemor for alle byens huse.
Han plejede at vise mig rundt, som jeg viser dig rundt nu.
- Alex... - Kate.
Bare vi kunne have gået her sammen.
Kate, jeg er hos dig Tak for en dejlig lørdag sammen
sammen
- Hvad synes du? - Han virker som en sød dreng.
"En sød dreng"... Ellers noget?
- Han har en smuk håndskrift. - Mor, se lige på datoen!
- Datoen! - Nå, tidspunktet? Det er en detalje.
Bare en detalje?
Angående forleden...
Tidspunktet var dårligt. Jeg havde travlt.
Selvfølgelig.
Fine skiver, du har.
Ja, musikken hjælper os på vej.
Som Nietzsche siger: "Livet var meningsløst..."
"...uden musik."
Nå, det har jeg sagt før. Skænk dig en drink.
- Har du lært at sætte pris på vin? - Det kan du tro.
Undskyld din gamle fars nysgerrighed, men hvor har du været i alle de år?
Jeg troede, du var færdig med at lege boheme.
Undskyld, hvad?
Du må gerne komme op.
- Hvad arbejder du på? - Jeg gransker min hukommelse.
Det er skam ikke så ligetil og i mit tilfælde ej heller en uskyldig affære.
Din far skriver sine erindringer.
- Er vi nævnt? - Hvad tror du? Vil du gerne det?
- Vil du? - Ja. I hører alle til jeres fars liv.
Hvorfor taler du til mig i tredje person?
Sikkert fordi jeg skriver om mig selv. Generer det dig?
Måske vil du synes om dem her.
- Er det noget, du arbejder på? - Nej, det er dine.
Fra et hus, jeg lige har købt. Ved søen.
Det er rigtigt... De sagde, en klam lille entreprenør havde gaflet det.
Hold nu op... Giv din far lidt snor. Kan du ikke tage en spøg, for pokker?
Kom så!
Sig det nu! Hvor har du været? Jeg vil gerne vide det.
Jeg har prøvet at glemme dig...
...eller tilgive dig.
Lykkedes det?
Nej.
Sig til, hvis der er minder, du skal have genopfrisket.
Ja da... Det skal jeg nok.
Det har været nogle lange dage. Jeg har arbejdet 30 timer i træk.
Hver gang jeg tager en pause, kan jeg se, hvor isoleret jeg er blevet.
Tro mig, man kan blive temmelig desperat.
Den der? Okay. Sådan. Flot træk.
Jeg klager ikke. Jeg elsker mit arbejde.
Og turen gennem Chicago åbnede mine øjne for dens skønhed.
Men i mit hjerte savner jeg søhuset og dets træer.
Hvor jeg dog savner de træer.
Bare rolig, Kate. Vi mødes til sidst.
Til sidst vil jeg finde dig og tage mig af dig.
Katerina!
Tag den her. Du får ikke nok at spise. Du er alt for mager.
Kan du huske, som du kunne spise som barn?
Ja, jeg kan... Skrev I eller skrev I ikke til hinanden?
- Til din far? - Nej, Clark Gable... Ja! Til far.
Jeg...
- Hvad, mor? - Før din far...
Ja?
...var der en dreng.
- Elskede du ham? - Ja.
Hvorfor blev I ikke gift?
For at du kunne stille mig det spørgsmål en dag.
Det ser mindre ud. Hvornår havde han det færdigt?
Du var ikke født endnu. Jeg var otte.
Le Corbusier krydset med Frank Lloyd Wright.
Far spillede kort med begge to.
Og røg joints.
Man kan ikke svømme. Der burde være en stige ned, en badebro.
Her står man i en glasæske med udsigt til omgivelserne -
- men du kan ikke nå det, for der er ingen forbindelse til det, du ser.
Og dog... Der vokser en stor ahorn midt i huset.
Indespærret.
Indespærret og kontrolleret.
Huset bygger på ejerskab, ikke på forbindelse.
Det er smukt, ja, forførende...
...men det er ufuldendt.
Det handlede kun om ham. Far kunne bygge huse, ikke hjem.
Men jeg tror, han vil have os til at gøre, hvad han ikke magtede.
Men at indrømme det er det samme som at indrømme -
- at han ikke slog til.
Og det piner ham.
Kan du huske, du har været her med mor?
Jeg husker, hun prøvede at få det til at fungere... med os.
Og med ham.
Hvad med Visionær Avantgarde?
Du kan da ikke være tilfreds med at bygge tændstikæsker til turister!
- Ingen vil beundre dig for det. - Beundre mig?
Visionær Avantgarde! Det var din ide.
- Jeg kan ikke. Du må få navnet. - Nej, det skal være dig og mig!
Det kan jeg desværre ikke.
- Jeg har andre planer. - Har du en kæreste?
Nej...
- Hvorfor trækker du sådan på det? - Det gør jeg ikke.
Hold nu op. Det har jeg ikke tid til.
- Hvad har tid med det at gøre? - Du vil nægte at tro det.
Kære mr. Wyler.
Er du klar til en lille leg?
For to år siden tog jeg tog nr. 145 til Madison fra Riverside Station -
- og jeg glemte noget der, en gave fra min far.
Hvis du finder det, vil du så lægge det i postkassen?
Det vil betyde meget for mig. Din Kate.
Jeg ringer!
KÆRLIGHED OG SVAGHED
Kate, jeg fandt den. Jeg har den hos mig.
Jeg skal sørge for, du får den. Jeg ved, hvor vigtig den er for dig.
Måske husker du det ikke, men vi så hinanden. Jeg så i alt fald dig.
Du har aldrig fortalt mig, hvor smuk du er.
Måske så du en anden. Min frisure var uheldig det år.
Langt mørkt hår. Blide og ligefremme øjne...
Du så mig, men jeg ved stadig ikke, hvordan du ser ud.
Skal vi ikke bare mødes i fremtiden, så kan du sige mig, hvad du mener.
Det er en aftale.
Ring til mig d. 10. juli 2006 klokken...
...21.05.
- Hallo? - Kate?
- Ja. - Det er Morgan.
Jeg kom til Chicago til et møde, men det blev aflyst, så nu ringer jeg.
- Har du spist? - Nej, men...
Jeg er hundesulten. Skal vi tage en bid mad?
Okay.
- Det ser da godt ud. - Nej, Morgan...
Stol på mig.
- Vi vil gerne have et bord til to. - Hvad er navnet?
- Vi har ikke bestilt bord. - Alt er optaget indtil oktober.
Oktober?
Vi vender tilbage.
- Det gik jo godt. - Skidt med det.
Det er byens bedste restaurant. Ingen kan få bord her.
- Nej, det er ikke det. - Hvad er det så?
- Jeg greb det her forkert an. - Der var ikke noget møde, vel?
Det skulle virke improviseret.
Kaffe kunne blive til middag, og middag til...
- Til hvad? - Jeg går af og til lidt over stregen.
Du går flere skridt over stregen!
Vi kom sammen i en uge, og du havde planlagt hele vores fremtid.
Jeg var i turnus, og du så på huse.
Jeg kom på besøg og blev præsenteret for hele byen!
Ja, og du blev meget hurtigt gode venner med en af dem.
- Hvem snakker du om? - Det ved du godt. En fyr.
- Ham jeg overraskede dig med. - Vi lavede ikke noget!
- Er vi fjorten år igen? - Hvad kalder du det så?
Et kys.
Et kys med en tilfældig fyr for flere år...
De herrer.
Rivierahus nr. 381 står færdigt!
- Et hus færdigt. - 44 forude.
Vi er ikke frygteligt bagud, kun rædsomt.
Drengene kommer efter det.
Vi kan bruge en gravemaskine til og vandrørene til nr. 14...
- Hvad er der? - Jeg er lidt skuffet over dig.
- Hvorfor? - Fordi du burde være mere vågen.
- Er jeg ikke det? - Du har ikke set dem her!
- Du sagde, jeg skulle få et par. - Det er rigtigt!
- Ikke lige, hvad jeg tænkte på... - Kan du lide dem?
- Ja, jeg kan. - Skal vi ikke gå ud i aften?
Jack!
Vent på mig!
Jack!
- Er det din? - Ja, det må du undskylde.
Kom her, Jack. Hvad går der af dig?
- Den løber aldrig væk. - Pas på ham. Hvad hedder han?
- Hun! Jack. - Selvfølgelig. Det er en pige.
- Min kæreste ville elske sådan en. - Har vi mødt hinanden før?
- Det tror jeg ikke. Morgan Price. - Alex Wyler.
- Skal jeg give dig en hånd? - Ja tak. Har du boet her længe?
Et par måneder nede ved søen.
Alex!
- Godt, du fandt den. - Det er Mona... Mona, det er Morgan.
Goddag. Hyggeligt at møde dig.
Flotte støvler.
Bare så I ikke tror, jeg er drikfældig. Jeg får nogle venner på besøg.
I er velkommen.
Alex... Her er mit kort.
Jeg søger selv noget ved søen.
Min kæreste Kate er ikke så vild med at være her.
Vi må finde noget andet, når hun er færdig i sin turnus.
Hvis du hører om noget...
Ja, hun er læge.
- Farvel igen, Morgan. - Farvel.
- Hvornår begynder festen? - Kl. 20. Det er Kates fødselsdag.
Det er Kates fødselsdag. Kom, Jack.
Ifølge almindelige normer bør man ikke drikke alene efter kl. 22 -
- medmindre man har en god undskyldning.
Hvad er din?
- Jeg har ikke nogen. - Det har jeg.
Min yngste er rejst for at begynde på universitetet... Marie.
Den ene dag pjasker hun rundt i sit soppebassin -
- den næste pakker hun sin Volvo og rejser til Californien.
Jeg håber, hun har valgt det rigtige.
- Lad mig gætte... Medicin? - Nemlig.
Hej! Godt, I kunne komme.
Hils på nogle af mine venner. Alex og Mona... Wootch.
Susan, Johnny... I skal have noget at drikke.
Det er herovre. Kom!
Hvorfor sagde du ikke noget? Så havde vi købt en kage.
Jeg gider ikke gøre et nummer ud af det.
Du er meget reserveret.
Det er der ikke noget galt i, men somme tider tænker jeg på -
- hvad du har i dit liv foruden arbejdet?
- Har du familie eller en kæreste? - Det havde jeg engang.
Han hed Morgan.
Morgan? Hvor sexet.
Tillykke!
Det er Alex og Mona. Alex vil holde øje med huse ved søen.
Jeg gjorde det forbi.
Og det er jeg glad for, jeg gjorde.
Så hvem er det, du skriver til?
Hver gang du har en pause, skriver du til nogen.
Der er en, men det er et langdistance-forhold.
- Hvordan mødtes I? - Det har vi ikke.
Sådan er det med mig. Jeg holder alt på afstand.
Alle.
Den mand, der vil giftes med mig, skubber jeg væk og flygter fra.
Og så er der manden, jeg aldrig kan møde.
Ham vil jeg gerne give hele mit hjerte.
Han må være en fantastisk brevskriver.
Det er dejligt.
- Og sikkert. - Gud! Han sidder i fængsel!
- Du er en af de kvinder! - Han er arkitekt og bor ved en sø.
Åh nej.
Tillykke med fødselsdagen.
Tak.
- Håber, du får et godt år. - Tak.
Jeg hedder Alex. Ham, der bor ved søen.
Ja, det er rigtigt.
Må jeg sætte mig?
- Så du vil kigge efter et sted til os? - Det håber jeg. Hvis jeg kan.
- Er du ejendomsmægler? - Nej...
- Jeg bor bare ved søen. - Er der rart?
Ja, du vil elske det. Du overtager det efter mig.
Kate... Har du læst "Kærlighed og svaghed"?
- Af Jane Austen? - Jeg kender den godt.
Ja, det er min yndlingsbog. Hvorfor spørger du om det?
Jeg fik den af en ven forleden, og jeg tænkte på...
...hvad den handlede om.
Den er vidunderlig.
Den handler om at vente.
To mennesker mødes.
De forelsker sig på det nærmeste, men det er ubelejligt, så de skilles.
Flere år senere mødes de og får en chance til.
Men de ved ikke, om tiden er løbet fra dem, om de har ventet for længe...
Om det er for sent at gøre forsøget.
- Hvorfor kan du lide det? - Det ved jeg ikke!
- Det var ikke sådan ment... - Det er forfærdeligt.
Det er forfærdeligt!
Ja, det er forfærdeligt...
Må jeg have lov at spørge -
- om du nogen sinde har oplevet sådan noget?
Nej.
Da jeg var seksten...
...var jeg smaskforelsket i en fyr.
Han spillede guitar.
Jeg løb hjemmefra og tog til San Francisco for at bo sammen med ham.
Han bildte mig ind, at jeg havde en smuk stemme.
Jeg drømte om at blive sanger.
- Jeg elsker San Francisco. - Han var min første kærlighed.
Sikkert den eneste.
- Han må have været en fin fyr. - Det ved jeg ikke.
Måske. Det varede ikke længe nok til, at jeg kunne finde ud af det.
Sandheden er, at jeg faktisk ikke kan huske, hvordan han så ud.
Kan du ikke? Det var da synd.
Min far dukkede op.
Han kom, og jeg fik ballade. Han slæbte mig hjem til Chicago.
Han var syg -
- og drømte om, at jeg skulle blive læge.
Det endte også med at blive min drøm.
Det var rigtigt set.
Jeg kan godt lide at hjælpe andre.
Så døde han.
Kate?
Hvad?
Jeg...
Du?
- Jeg vil bare... - Hvad?
- Kender du den sang? - Ja.
- Synger du? - Nej.
Du skulle ikke ønske at høre mig synge.
Jeg mente ikke sådan...
Men jeg kan danse.
Kate?
Alex fortalte mig om huset ved søen.
- Det lyder skønt. - Skønt!
Alex, det er sent.
Godnat.
Det var dig! Hvorfor sagde du ikke noget?
Du ville have troet, jeg var skør eller fuld.
Men du kunne godt have sagt noget.
Du havde jo din kæreste.
Sig, hvad du vil, men du er en kylling.
- Vel er jeg ej. - Ikke det? Hvad så med din kæreste?
- Jeg har jo sagt, vi ikke er kærester. - Han er heller ikke min kæreste.
Er han ikke? Hvad er han så? Din bror?
Nej, hvor morsomt! Har du spist klovn til morgenmad?
Vores første skænderi! Skriv en sang og syng den i San Francisco.
Hvad nu?
Hej, Henry... Hvad?
Hej, jeg leder efter min far. Simon Wyler.
Mr. Wyler, arkitekten?
Jeg er Anna Klyczynski, vagthavende læge.
- Hvad er der sket? - Han har haft et hjerteslag.
Heldigvis ikke så alvorligt. Hans tilstand er stabil.
Et mindre indgreb er nødvendigt. Vi har aftalt, det bliver i morgen.
Skønt at se, du tager den med ro.
Du havde ikke behøvet komme. Jeg har det fint.
- Du har haft et hjerteslag, far. - Et mindre anfald, i himlens navn!
Ikke andet.
Det er ikke noget at tage på vej over.
Du skal bare vide, jeg er her, hvis du får brug for noget.
Kaffe!
Hvad?
Det hørte du godt.
Kaffe...
Der er noget, jeg ikke har fortalt. Min far byggede søhuset.
Altså med sine egne hænder.
Det var før, han blev berømt, mens han stadig forgudede min mor.
Hun hed Mary. Huset var hans gave til hende.
Hun var klog og sjov og kunne være blevet hvad som helst -
- men hun valgte at passe os og støtte ham i hans karriere.
Jo større succes, han fik, desto mere umulig blev han.
Til sidst blev det hende for meget.
Hun forlod ham. I løbet af et år blev hun syg.
Desværre kunne hun ikke høre op med at elske ham.
Han kom ikke til begravelsen.
Da jeg spurgte hvorfor...
Sig det, Alex. Hvad svarede han?
Han sagde: " Hun døde, det øjeblik hun trådte ud af huset."
Og så stak han mig et af sine prisvinder-smil.
Jeg håber, du sætter pris på det. Jeg måtte smugle den ind.
Nej, hvor er den varm! Den er ikke koffeinfri, vel?
Det burde den være, men nej.
Ikke dårligt. Tak... min dreng.
- Det var så lidt. - Hvor er din bror?
Jeg sendte ham hjem.
Du kender ham. Han bliver bekymret.
Det har han fra jeres mor. Hun var altid bekymret.
- Hvad kigger du på? - Nå ja! Se engang.
Det er et forslag til et museum.
- Hvem er det? - Et nyt navn.
Jeg kan lide svalegangene, lyset falder smukt.
- Hvilke materialer? - Granit og aluminium.
Den hvide beklædning er ren Meier -
- men at interiørfarverne kan ses gennem facadens vinduer er nyt.
Det er ikke originalt, men enkelt og stilrent. Det er godt.
Hvornår har du sidst været i Barcelona?
For mange år siden med dig, mor og Henry.
- Kan du huske Casa de la Caritat? - Fattigstiftelsen.
Nemlig. Du nævnte Meier.
Hans museum er opført i samme kvarter som Casa de la Caritat.
De drikker af det samme lys.
Meier tegnede en serie ovenlysspjæld -
- der fanger lyset og fører det ind, så det kan illuminere kunsten.
Indirekte! Og det var pointen.
For selv om lys fremhæver kunst, kan det også forfladige den -
- men alt det ved du jo, din stratenrøver!
Det her...
- Hvor tror du, det skal bygges? - Aner det ikke.
- Du kunne lide det. - Som ide.
Tænk dig om.
Du ved godt, at lyset i Barcelona er meget anderledes end lyset i Tokyo.
Og lyset i Tokyo er anderledes end i Prag.
Et storslået bygningsværk, der skal kunne klare eftertidens dom -
- modarbejder aldrig sine omgivelser. Det ved en seriøs arkitekt.
Ønsker han autencitet, må han søge svaret i naturen.
Han skal overgive sig til lyset.
Altid lyset.
Dødsattest Simon L. Wyler
Jeg bliver nødt til at løbe.
Mr. Wyler? Det er dr. Klyczynski fra Chicago City Hospital.
Jeg har desværre triste nyheder til Dem.
Det gør mig så ondt, Alex.
Hvis bare jeg kunne være hos dig -
- så vi kunne sidde og se ud over vandet -
- i det hus, din far byggede.
Jeg kunne trøste dig, som du har trøstet mig -
- og sige, at det hele nok skulle gå.
Hvis jeg kan gøre én ting for dig i dag...
... herfra, en lille ting fra fremtiden...
... så håber jeg, det er det her.
Den udkommer først om et par år, men du bør ikke vente så længe.
Forhåbentlig kan du se, hvor højt du var elsket.
Simon Wyler med sin søn Alex foran deres søhus-projekt
Jeg vil mødes rigtigt med dig!
Vælg et sted, så kommer jeg. Hvad med i morgen?
- Det er ikke i morgen for dig. - Jeg er ligeglad. Jeg venter!
- Er du sikker? - Jeg har aldrig været så sikker.
Godt, så ses vi om to år.
Vi ses i morgen.
Kate, hvor skal vi mødes?
II Mare.
- Hvornår vil De have et bord? - Om to år fra i morgen.
- Om to år fra i morgen? To år? - Fra i morgen.
- Godaften. Deres navn? - Forster.
Deres navn?
Eller Wyler.
Det bliver vist ikke noget problem.
Wyler?
Wyler...
Tjeneren kommer om lidt.
Godaften, frøken.
Husets omgang.
- Tak. - Held og lykke!
Et glas til?
Du var der ikke. Du kom ikke.
Det forstår jeg ikke. Der må være sket noget.
Undskyld. Jeg har to år, Kate.
- Vi prøver igen. - Nej, Alex. Det er for sent.
Det er allerede sket. Det virkede ikke.
Du må ikke svigte, Kate. Tænk på "Kærlighed og svaghed".
De mødes igen og får en chance til.
Livet er ikke en bog, Alex. Pludselig er det forbi.
Jeg spiste frokost på Daley Plaza -
- og en mand blev dræbt for øjnene af mig. Han døde i mine arme.
Jeg tænkte: " Sådan kan det ikke ende på Valentins Dag".
Jeg tænkte på alle dem, der elskede ham og aldrig skulle se ham igen.
Og så tænkte jeg: "Tænk, hvis der ikke er nogen.
Tænk, hvis man lever et helt liv og ingen venter."
Så jeg tog ud til søhuset for at søge svar, og jeg fandt dig.
Og jeg lod mig selv blive opslugt -
- i denne smukke fantasi, hvor tiden stod stille.
Men den er ikke virkelig.
Jeg bliver nødt til at lære at leve det liv, jeg har fået.
Vær sød ikke at skrive mere. Prøv ikke at finde mig.
Lad mig give slip på dig.
Et øjeblik, jeg kan ikke høre noget.
Hvor længe er du her?
Jeg er ude med nogle venner.
Det smager godt. Og det var dejligt at høre din stemme.
Det var overraskende dejligt.
- Hvordan gik mødet? - Godt.
- Jeg fik jobbet. - Er det rigtigt?
Tillykke!
Det er et teleselskab. Fast advokat. Det giver godt.
Og så er det her i Chicago.
Det er fantastiske nyheder.
Jack!
Kommer du i weekenden?
Savner du mig ikke lidt?
Bare lidt, ikke meget?
Nej, jeg hørte det godt!
Kate, lad mig lige ringe tilbage.
Vil I stadig leje søhuset? Det er det, Kate gerne vil have.
Hvor fanden ved du det fra?
Stol på mig.
Hej, dig kender jeg da godt.
Hvad synes du?
Du er besat.
Hvorfor bygge søhuset om, når du kan tegne dine egne ting?
Fordi det er hendes.
- Taler du om pigen fra fremtiden? - Kate.
- Skriver du stadig med Kate? - Nej.
Hvorfor ikke?
- Hun har bedt mig lade være. - Hvorfor?
Tiden.
Op med humøret. Det er kun godt.
- Du har brug for en rigtig kvinde! - Henry... Hør her.
Hør her.
Mens det stod på, var hun mere virkelig end noget andet.
Mere virkelig end noget, jeg nogen sinde har kendt til.
Jeg så hende, jeg kyssede hende.
Jeg elsker hende.
Og nu er hun væk.
Hun er væk.
Gider du skrue lidt ned?
"Der kunne ikke have været to hjerter så åbne -
- to livssyn, der var mere ens -
- og ingen følelser i større harmoni."
Godt nytår!
Kom ind.
Hej.
- Hvad synes du? - Og det droppede jeg frokosten for?
- Ja, det skal istandsættes. - Det burde jævnes med jorden.
Jeg har fundet en arkitekt, der laver renoveringer, og har truffet en aftale.
- Luret. - Hold nu op.
Vi kan ikke blive ved at bo i min lejlighed.
Jeg vil ikke gro fast.
- Det er et nyt firma. - Altså uden erfaring?
Nej, billigt.
Visionær Avantgarde & Partnere
For resten.
- Glædelig Valentins Dag. - Åh nej. Jeg har ikke noget til dig.
Undskyld, jeg har bare haft så travlt.
- Hvad foregår der her? - Global opvarmning.
Dr. Forster?
Hej igen.
- Morgan. - Vanessa Vanderbeck.
Det første, man ser, er, som vi aftalte, atriet.
Hvor flot.
Kunne det lade sig gøre med ruderne i metalkonstruktionen?
- Skal vi drikke en fyraftensøl? - Desværre.
Jeg skal fejre Valentins Dag med Vanessa.
Vent... Sig lige det igen.
Det er Valentins Dag. Vi skal ud at spise.
Kølig champagne, østers og chokolade.
- Hvilken dato har vi? - 14. februar.
- 14. februar 2006? - Ja.
Tusind tak.
- Henry sørger for det hele. - Okay. Det er helt fantastisk smukt.
Kate, jeg skal tilbage på arbejde.
- Hvem har tegnet det? - Min bror.
- Hvem er din bror? - Alex Wyler.
Kendte du ham?
Ja, jeg kender ham.
Ved du, hvordan jeg kan få fat i ham? Er han i nærheden?
Jeg er ked af det...
Han døde for to år siden i dag.
Det var en ulykke.
Hvor?
Kate?
Stands!
Så svar mig dog, for pokker! Hvad sker der?
Valentins Dag... Daley Plaza...
15 grader på Valentins dag. Er det virkelig Chicago?
I tv siger de, det er global opvarmning.
- Det lyder godt. - Det er farligt.
Alex... Jeg ved, hvorfor du ikke kom den aften.
Det var dig på Daley Plaza den dag.
Det var dig. Tag ikke derind.
Vent! Vil du ikke nok?
Led ikke efter mig. Prøv ikke at finde mig.
Jeg elsker dig.
Det har taget mig al den tid at sige det, men jeg elsker dig.
Hvis du stadig holder af mig, så vent på mig.
Vent sammen med mig.
Vent!
Vent to år, Alex, og kom så ud til søhuset.
Jeg er her.
Du ventede.
Oversat af: Ellen Mygind Kristensen
Tekstning: Dansk Video Tekst
Bearbejdning: SDI Media Group
[DANISH]